Йордан Стубел
Задружен труд

chitanka.info

Женал дядо, женал

рано по тъмница

просо и пшеница.

Ронили се ниви,

жълти като злато,

по Петрово лято.

Минали жетвари,

па от път се спряли

и му се присмяли:

— А бе, старо-харо,

та така ли бива,

сам сред тая нива —

със една душица

месец ще ти тряба

да оженеш хляба!

Звъннаха тогава

сърпове и песни.

И когато зайде

слънце над полето

и запя щурчето,

класовете бяха

весели, засмяни,

на кръстци събрани…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.